Добровільне рабство
Кого любиш і хто того заслуговує: таким чином, якщо жителі країни знайшли таку особу, яка показала їм велику мудрість, щоб охороняти їх, велику хоробрість, щоб їх захищати, і велику турботу, щоб керувати ними; і якщо внаслідок цього вони звикли коритися йому так, щоб надати йому деякі вигоди, то я не думаю, що це було нерозумно.
Але, Боже мій! Як назвемо ми те, коли бачимо, що велика кількість людей не тільки кориться, але служать, не тільки підкоряються, але раболіпствують перед однією людиною і раболіпують так, що не мають нічого свого: ні майна, ні дітей, ні навіть самого життя, які б вони вважали своїми, і терплять грабежі, жорстокості, не від війська, не від варварів, але від однієї людини, і не від Геркулеса або Самсона, але від людини, здебільшого самої боягузливої і жіночної з усього народу. Як назвемо ми це? (] Чи скажемо ми, що такі люди боягузи? Якби два, три, чотири не захищалися від одного, це було б дивно, але все-таки можливо, і можна було б сказати, що це від нестачі мужності, але якщо сто тисяч людей, сто тисяч сіл, мільйон людей, не нападають на того одного, від якого всі страждають, будучи його рабами, як ми назвемо це? Чи це боягузтво?
У всіх вадах є відома межа: двоє можуть боятися одного і навіть десятьох; але тисяча, але мільйон, але тисяча сіл, якщо вони не захищаються проти одного, то це не боягузтво, вона не може дійти до цього; так само як і хоробрість не може дійти до того, щоб один взяв фортецю, напав на армію і завоював державу. Отже, який же це порок, який не заслуговує навіть назви боягузтва, порок, якому не можна знайти досить кепської назви, який противний природі і яку мову відмовляється назвати.
Ми дивуємося хоробрості, яку вселяє свобода тим, які її захищають. Але те, що відбувається у всіх країнах з усіма людьми всякий день, саме те, що одна людина панує над ста тисячами сіл і позбавляє їх волі; хто б повірив цьому, якби тільки чув, а не бачив це. І якби це можна було бачити тільки в чужих і віддалених землях, хто б не подумав, що це швидше вигадка, ніж справедливо. Адже ту одну людину, яка пригнічує всіх, не потрібно перемагати, не потрібно від неї захищатися, вона завжди переможена, тільки б народ не погоджувався на рабство. Не потрібно нічого забирати у нього, потрібно тільки нічого не давати йому. Країні не потрібно нічого робити, тільки б вона нічого не робила проти себе, і народ буде вільний. Так що самі народи віддають себе у владу державам; варто їм перестати рабувати, і вони стануть вільні [Перестати рабувати!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!]. Народи самі віддають себе в рабство, перерізають собі горло. Народ, який може бути вільним, віддає сам свою свободу, сам надягає собі на шию ярмо, сам не тільки погоджується зі своїм пригніченням, але шукає його. Якби йому коштувало чого-небудь повернення своєї свободи, і він не шукав би її, цього найдорожчого для людини, природнього права, яка відрізняє людину від тварини, то я розумію, що вона могла б віддати перевагу безпеці і зручності життя боротьбі за свободу. Але якщо для того, щоб отримати свободу, йому потрібно тільки побажати її, то невже може бути народ у світі, який би вважав її купленою занадто дорогою ціною, якщо вона може бути придбана одним бажанням? Людина може за допомогою одного бажання повернути благо, яке можна викуповувати ціною своєї крові і яке, якщо втрачено, то життя стає болісним і смерть рятівним, і не бажає цього. Як вогонь від однієї іскри робиться більшим і все посилюється, чим більше він знаходить дров, тухне сам собою, якщо тільки не підкладають дров, сам себе знищує і втрачає свою форму і перестає бути вогнем; таким же чином і володарі, чим більше вони грабують, чим більше вимагають, чим більше розоряють і знищують, чим більше їм дають і їм служать, тим вони більше посилюються, стають сильнішими і жадібнішими до знищення всього, тоді як якщо їм нічого не дають, не слухаються їх, то вони без боротьби, без битви стають голи і нікчемні, стають нічим, [Не підкорятися!!!!!!!!!!] так само як дерево, яке не має соків і їжі, стає сухою і мертвою гілкою.
Сміливі люди не бояться небезпеки, щоб здобувати те благо, якого бажають, розумні не відмовляються від праці. Якщо боягузливі і не вміють переносити страждання і придбати благо, вони не прагнуть до нього внаслідок свого боягузтва, але бажання мати його залишається в них. Це бажання властиве і мудрим, і нерозумним, і хоробрим, і боягузам. Всі вони бажають придбати ті речі, які зроблять їх щасливими і задоволеними; тільки одне з них, я не знаю чому, люди не бажають її, а саме - свободи, яка становить таке велике благо, що як скоро воно втрачено, то всі інші лиха йдуть за ним, і навіть ті блага, які залишаються після нього, втрачають свій смак і свою принаду. І це-то велике благо, яке люди отримали б, як скоро вони б побажали його, вони не бажають придбати ніби тільки тому, що воно занадто легко.
Бідні, нещасні люди, безглузді народи, наполегливі у своєму злі, сліпі до вашого добра, ви дозволяєте відбирати від вас кращу частину вашого доходу, грабувати ваші поля, ваші будинки, ви живете так, що можете сказати, що ніщо не належить вам. І всі ці лиха і розорення відбуваються не від ворогів, але від ворога, якого ви самі собі робите, за якого ви мужньо йдете на війну, за велич якого ви не відмовляєтеся йти на смерть. Той, хто так панує над вами, має лише два очі, дві руки, одне тіло і нічого не має, чого б не мала нікчемна людина з незліченної кількості ваших братів; перевага, яку він має перед вами, - тільки те право, яке ви даєте йому, винищувати вас. Звідки б він взяв стільки очей, щоб стежити за вами, якби ви не давали їх йому? Як би він мав стільки рук, щоб бити вас, якби він не брав їх у вас? Або звідки взялися б у нього ноги, якими він зневажає ваші села, звідки вони у нього, якщо вони не ваші? Звідки б була у нього влада над вами, якби ви не давали її йому? [Влада можлива над тими, хто підкоряється!!! (26.12.2003) ] Як би він міг нападати на вас, якби ви не були заодно з ним? Що б він міг зробити вам, якби ви не були переховувачами того злодія, який вас грабує, учасниками того вбивці, який вбиває вас, якби ви не були зрадниками самим собі? Ви сієте і для того, щоб він знищив ваші посіви, ви наповнюєте і прибираєте ваші будинки для його грабежів; ви виховуєте ваших дітей, з тим щоб він вів їх на свої війни, на бійню, щоб він робив їх виконавцями своїх похотей, своїх помщень; ви надриваєтеся в праці для того, щоб вона могла насолоджуватися задоволеннями і цвяхатися в брудних і брудних задоволеннях; ви послаблюєте себе для того, щоб зробити його сильнішим і щоб він міг тримати вас на вузді. [; (] І від цих жахів, яких тварини не перенесли б, ви можете звільнитися, якщо захочете не тільки звільнитися, але тільки побажати цього. Вирішіться не служити більше, і ви вільні. [!!!] Я не хочу, щоб ви билися з ним, нападали на нього, але щоб ви тільки перестали підтримувати його, [Не воювати, не ґвалтувати, але просто ПЕРЕСТАТИ ПІДТРИМУВАТИ!!!] і ви побачите, що він, як величезна статуя, з-під якої вийняли підставу, впаде від своєї тяжкості і розіб'ється вщент.
Л. Толстой
Переклад Толстим уривка з «Міркування про добровільне рабство» Ла Боеті