Футболіст Давідс Едгар: коротка біографія
Футболіст Едгар Давідс є одним з найбільш впізнаваних гравців світу. Невисокий темношкірий хлопець міцної статури з дредами і захованими за помаранчеві шибки очима, він завжди викладався на полі на 100% і навіть більше. Він вміло руйнував напад суперників, боровся за кожен м'яч і завжди знав, коли потрібно відійти в оборону, а коли атакувати. Талановитий півзахисник з непростим характером подобався далеко не всім гравцям. Вибуховий норов футболіст демонстрував не тільки на полі, але і за його межами, але за професіоналізм його поважали всі. Здається, що іншого прізвиська, крім як «пітбуль», у Едгара бути не могло, тому що він забирав м'яч навіть у самих технічних нападників. Він, що називається, вгризався в суперника і не залишав йому шансів.
- З підворіть в «Аякс»
- Футбольна академія
- Основний склад «Аякса» (1991-1996)
- Два роки в «Мілані» (1996-1998)
- Надолуження згаяного в «Юве» (1998-2004)
- Цікавий факт: дискваліфікація за нандролон
- Завершення кар'єри (2004-2013)
- Граючий тренер (2012-2014)
- Виступи в національній збірній (1994-2005)
- Філософія вуличного футболу
- Ув'язнення
З підворіть в «Аякс»
Едгар Давідс народився в сурінамському місті Парамарібо 13 березня 1973 року. Через чотири роки батьки з маленьким сином переїхали в Амстердам, і там Давідс почав осягати ази футболу. Правда, бідність батьків не дозволила осісти в пристойній частині міста, і Давидси оселилися в кримінальному кварталі. Таким чином, першою «командою» Едгара були хлопці з неблагополучних районів голландської столиці, а першим полем - двори і підворіття.
Звичайно ж, мрією всіх амстердамських хлопчаків, закоханих у футбол, було навчання в одній з кращих академій Старого Світу - академії футбольного клубу «Аякс» (De Toekomst). Але це було не так-то просто. У знамениту школу можна було потрапити двома шляхами: або сподобатися численним скаутам клубу, які спостерігають за кандидатами і потім рекомендують їх тренеру, або виступити на огляді талантів. Такі огляди «Аякс» проводить щорічно. Протягом трьох днів тисячі хлопчаків демонструють свої навички, і найкращі потрапляють в академію. Саме завдяки такому огляду Едгар Давідс потрапив у De Toekomst.
Футбольна академія
До моменту, коли Давідс потрапив в академію, він вже встиг стати лідером місцевої банди і сприймав таке «згуртування» як свого роду захист. У команді він також вважав за краще об'єднатися з відомими Патріком Клюйвертом і Кларенсом Зеєдорфом, які теж були з Сурінаму. Хлопці називали свою дружбу "De Kabel" ", трималися один за одного, припиняли расистські випади, часом не шкодуючи кулаків. У De Toekomst він з товаришами по команді посилено тренувався, відточував майстерність і шукав свою позицію на полі. Сам Давідс хотів грати в нападі, але тренери ставили Едгара на позицію опорника.
Основний склад «Аякса» (1991-1996)
Коли гравцеві виповнилося 18 років, його перевели до основного складу «Аякса», і у вересні 1991 року футболіст вперше вийшов на поле. Він швидко закріпився в основі, і разом з «золотим» голландським складом під керівництвом молодого і амбітного Луї Ван Гала став тріумфатором Кубка УЄФА в 1992 році і володарем кубка чемпіонів в 1995 році. У фіналі «Аякс» здобув перемогу над «Міланом».
У складі «амстердамців» Давідс три рази поспіль вигравав Ередівізі в сезонах 1993/94, 1994/95 і 1995/96. Один раз ставав володарем кубка Нідерландів в 1993 році і три рази вигравав суперкубок Голландії в 1993, 1994 і 1995 роках.
Також команда завоювала Суперкубок УЄФА і Міжконтинентальний кубок в 1995. Таким чином, саме в період Давідса і Ко були золоті роки «Аякса». Поки такого ж успіху в єврокубках команді досягти не вдалося.
До речі, прізвисько «пітбуль» закріпилося за голландцем саме в «Аяксі». З легкої подачі тренера «амстердамців» Луї Ван Гала Давідса так стали називати в Нідерландах, а потім у всьому світі.
Всього за «Аякс» Едгар провів 106 ігор і 20 разів зумів розпечатати ворота суперників. На фото Едгара Давідса в період гри за «Аякс». Футболіста дуже складно дізнатися, чи не так?
Два роки в «Мілані» (1996-1998)
Після «Аякса» Давідс перебрався в «Мілан», але два роки в цьому клубі він назвав найбільш помилковими в своїй кар'єрі. Практично на самому початку сезону гравець зламав ногу і на деякий час вибув з ладу. Далі - більше. Футболіст затіяв бійку з городянами, які нібито дозволили расистські висловлювання на його адресу, оголив кулаки на тренуванні проти легенди «россонері» Костакурти і в довершенні посварився з головним тренером червоно-чорних Фабіо Капелло. На тлі всього цього Давідс не отримував постійної практики - за два сезони він відіграв всього 19 ігор, а в 1998 році покинув клуб. Після відходу чорна смуга в біографії Едгара Давідса закінчилася.
Надолуження згаяного в «Юве» (1998-2004)
У складі туринського клубу кар'єра Давідса знову пішла в гору. Він став одним з лідерів «Ювентуса», допоміг клубу три рази виграти серію «А» в 1998, 2002 і 2003 роках, і мало не повторив успіх «Аякса» 1995 року. До перемоги в Лізі Чемпіонів у 2003 році «Старій Сеньйорі» трохи не вистачило везіння. Серія пенальті з «Міланом» завершилася на користь «россонері».
Саме в «Ювентусі» склався знаменитий образ Едгара Давідса - футболіста в очках. У 1995 році гравець отримав травму голови, через яку у нього розвинулося очне захворювання глаукому. Тоді під питанням було спортивне майбутнє голландця, але він все-таки зміг повернутися на поле. У 1999 році травма загострилася, ось чому Едгару Давідсу знадобилися спеціальні очки. За вимогами ФІФА, на полі не можна з'являтися в очках, але для сурінамця організація зробила виняток. Очки були спеціально розроблені для гравця і мали небиваючі і не потіючі скла. Так Давідс став єдиним футбольним «очкариком». Навіть коли очки стали не потрібні, Едгар продовжував виходити в них на матчі, так як вони стали частиною його іміджу.
Цікавий факт: дискваліфікація за нандролон
Під час перебування в «Ювентусі» Давідс потрапляв під дискваліфікацію. Після чергового допінг-контролю в березні 2001 року в його крові виявили препарат нандролон. Футболістові святило річне відсторонення від ігор, але в підсумку покарання скоротили до чотирьох місяців. Швидше за все, заборонений препарат потрапив в організм півзахисника з вини лікарів. Загалом вимушений простій ніяк не позначився на грі футболіста: наступного сезону він повернувся до складу і швидко набрав колишню форму.
Завершення кар'єри (2004-2013)
Після «Юве» кар'єра «пітбуля» потихеньку пішла на спад. Він все частіше опинявся на лаві запасних і навіть був відданий в оренду «Барселоні» на півсезону в 2004 році. Давідс моментально вписався в команду, оживив гру «Барси», допоміг каталонцям вибратися з підвалу турнірної таблиці і посісти друге місце в національній першості.
У наступному сезоні «пітбуль» перебрався в італійський «Інтер», але, як і у випадку з «Міланом», не зміг закріпитися в команді. У сезонах 2005/06 і 2006/07 Давідс «бігав» за англійський «Тоттенхем» і допоміг клубу поборотися за місце в четвірці найсильніших, правда, в підсумку команда два сезони опинялася лише на п'ятій сходинці.
У 2007 році відбулося повернення Едгара в рідний «Аякс», де футболіст отримав капітанську пов'язку і виграв разом з клубом Кубок Нідерландів, в серії пенальті реалізувавши вирішальний удар у фінальному матчі за кубок. Після закінчення сезону Давідс став вільним агентом і випав на два роки з професійного футболу.
У 2010 році він підписав контракт з англійським клубом «Кристал Пелас», але через 3 місяці сторони за обопільною згодою розірвали договір.
Граючий тренер (2012-2014)
У 2012 році Давідс підписав контракт з клубом другої англійської ліги «Барнетом» і став граючим тренером. Але поєднувати дві посади виявилося складно, і після того як Давідс втретє за сезон отримав червону картку, він вирішив повісити бутси на цвях і зосередиться на тренерській роботі. Правда, довго він не протримався і в кінці 2013 року пішов з команди.
Виступи в національній збірній (1994-2005)
Дебют Давідса в збірній Голландії відбувся на чемпіонаті світу 1994 року. На чемпіонат Європи 1996 року футболіст не поїхав, оскільки посварився з тренером голландців Гуусом Хіддінком. Проте на чемпіонаті світу 1998 року футболіст возз'єднався з командою, і саме гол Едгара Давідса в ворота збірної Югославії вивів команду в чвертьфінал турніру. Едгар в той рік увійшов до символічної збірної.
На чемпіонаті Європи 2000 року «помаранчеві» завоювали бронзу, програвши в півфіналі збірній Італії. Як під копірку пройшло наступне Євро, тільки в півфінальному матчі голландці поступилися португальцям. Це був останній європейський турнір для Давідса.
Філософія вуличного футболу
У Едгара Давідса є лінія одягу під брендом Monta Soccer. Це одяг для дорослих і дітей. Крім одягу в колекцію Monta входять спортивні аксесуари. Зараз основний акцент робиться на просуванні дитячої лінії Monta Juniors. За словами Давідса, це навіть не стільки одяг, скільки спосіб життя, який він і його колеги намагаються донести до жителів різних країн. У цьому одязі зручно грати, також вона покликана передати настрій. Це вуличний стиль, а футбол для багатьох хлопчаків починається саме у дворах. Принаймні, так було у Давідса. Він хоче заразити футболом інших, і, можливо, завдяки йому світу відкриються нові таланти. Про своє майбутнє Давідс говорить так:
Я абсолютно спокійний і впевнений в собі, у мене багато енергії. Попереду стільки цікавих подій. Я працюю з дітьми, у мене вже склалося своє бачення, як їх потрібно тренувати. У мене в планах, як я вже говорив, зайнятися спортивним коучингом і зібрати свою дитячу команду.
Ув'язнення
За версією журналу World Soccer, Едгар Давідс входить до списку найвидатніших футболістів 20-го століття. За свою непоступливість і безпринципність Едгар отримав прізвисько «пітбуль», але воно не єдине. Голландця називали ще «бульдогом», «піраньєю» і «хижаком». Посил той же. Партнери не дуже любили Давідса за його невміння тримати себе в руках, але ніхто не міг заперечувати неймовірну самовіддачу і високий професійний рівень цього півзахисника.
Він є одним з кращих «хвилерізів» світу, але Давідс не просто руйнував атаки, він протягував м'яч вперед і завдавав завершального удару або віддавав пас. Технічний, жорстокий, потужний - все це про «пітбул». У той же час фінти Едгара Давідса розкрили в ньому справжнього творця, поета - другу грань його особистості, яка без футболу, можливо, ніколи не проявилася б.